За първи път я виждам, но защо ми е така позната?
Ще пробвам с един удар!
Грешка.
Истинската ми цел беше това!
Не разбра ли? Мога да върна удара ти.
Поне се държа достойно, рицар Мистрас.
Братко! - Приеми участта си.
Може ли да се почака?
Кой си ти?!
Хванете го! - Чакайте!
МАГИ ПРИКЛЮЧЕНИЯТА НА СИНБАД
Епизод 10: Силата да промениш света
По нашите закони този дуел е свещен.
Чужденците не могат да се намесват. - Свещен дуел, значи?
Това ли е божията сила, която така загадъчно ви е била дадена?
Вярно е, че сте я получили със свои сили
и я използвате, както смятате за добре.
Само че не е дар от боговете.
Всеки, минал през Лабиринт, може да получи такава.
Тоест, тази сила няма нищо общо с религията на Сасан.
Как ти е името? - Синбад.
Търговец и морски пътешественик.
А и… покорител на Лабиринти, като вас.
Можем да се дуелираме!
Както сам забелязвате, аз съм малко неразумен.
Ако спечелите, можете да правите каквото искате с мен.
А твоята цел? - Той ще дойде с мен.
И ще искам да сключим търговски съюз.
Той предизвика краля в двубой.
Какви ги говори това хлапе? - По-добре да ги затворим!
Но това, което видяхме… беше божествена сила!
Значи не само кралят има такава?
Разбирам. Така значи, Син.
Тук проповядват,
че тази сила принадлежи само на краля.
Но истината не е такава. - И?
Недоверието, което ще изпитат към краля,
може да промени отношението към закона и религията.
Така ли… Значи му е намерил слабото място!
Е, какво решавате? Ще приемете ли?
Смело момче си.
Но си чужденец, затова няма нищо чудно.
Този ученик претърпя поражение.
Не ме вълнува какво ще стане с него.
Но не мога просто да ти обърна гръб.
Ще приема предизвикателството ти.
Не! Синбад!
Не можеш да победиш баща ми! - Мистрас?
Всичко е безполезно срещу онази атака.
Около него има просто непробиваема бариера.
Колкото и силна да е атаката ти, няма да има смисъл.
Твърде опасно е да се атакува.
Синбад… - Не е възможно да го спреш.
Но така…
Син нарочно го провокира.
Сигурно е измислил нещо.
Повярвай в шефа ни.
Лекомислен си.
Сега ще атакувам аз!
Добър сте, пък и все пак сте кралят.
Сега… Барарак!
Невероятно! - За първи път има такъв дуел.
Това момче е равно на краля!
На равно? Ако това ни прави равни, значи съм разочарован.
Смятате силата си за добра? Защо да е само на думи тогава?
Нека ви покажа.
Това…
Дух на гнева и героите, чуй ме.
Вземи тялото ми и му придай своя облик.
Син, да не би да си успял вече?
Джин екипировка!
Чрез силата на джина, мога да променям себе си.
Само това може да покаже истинската мощ на джина!
Колко точно ще издържиш ти?
Барарак…
Тази мълния… силата й е твърде голяма!
Какво беше това? - Какво стана?
Това…
Там беше доста шумно, затова ще идем другаде.
Бива ви с бариерите, а?
О, по-добре внимавайте.
Мисля, че с лекота мога да ви лиша от защитата ви.
Искате ли? Мога да ви пусна.
Очаквах това.
Отразихте бариерата ми и оцеляхте след това падане.
Притежавате поразителна сила.
По-добре внимавай. Не мисли, че вече си победил.
Простете. Исках да ви покажа разликата между нас.
Може би не беше достатъчно?
Радвам се, че мога да покажа още веднъж.
Барарак Сайка!
Планината… Отведнъж?!
Разбирате ли?
Ако поискам, мога да унищожа цял Сасан.
Няма да ме победите, ако не овладеете джина си.
Еднакви сме, но твоите способности… - Да.
Ако целта ми бе да унищожа Сасан, вече да съм го направил.
И рицарите щяха да бъдат безполезни.
Какво си ти? С каква цел дойде тук?!
Целта ми беше единствено търговски съюз.
Искам да сключа договор за приятелство със Сасан.
Силно се надявам на това. - Какво?
Поисках този двубой,
за да мога да започна преговори.
Кралю рицар, простете ми за грубостта.
Сега ще премина на главното.
В момента из целия свят влизат из Лабиринтите
и овладяват силите им.
Това нарушава баланса и вероятно ще доведе до война.
Сасан не може да остане настрани.
Вероятно ще ви замесят.
Но аз не искам войни.
Точно обратното. Вместо свят, потънал в кръв,
ще се боря за свят, където да има мир и разбиране.
Да има разбиране ли?
Това е глупаво! Сериозно ли смяташ, че може да се осъществи?
Да. Ще създам държава и ще стана крал.
За тази цел ще ми трябват съюзници.
Другари, с които да променя света.
Да промениш света?
Затова потърсих вас, Дариус Леоксес.
Нуждая се от силата ви.
Мина половин час от изчезването на краля.
Каква е целта ви? - Отговаряйте честно!
Сега вече…
Какво?!
Кралю! - Добре ли сте?
Как приключи битката?
В този дуел аз… - Равенство.
Битка между двама, преминали Лабиринт
и получили божията сила,
е абсолютно безсмислена!
Кралю! Божията сила може да отиде само при краля на Сасан.
Но това момче…
В Сасан знаем, че загадъчните светилища
са се появили след някаква катастрофа.
А катастрофата означава, че светът се е променил.
Значи, че и той също е бил избран от Бога.
За да възстановим света, искам да действаме заедно с тези като него.
С всички, избрани от Бога.
Думите ви са думи на Бога.
Всички рицари ще ви последват.
Рицарите на Сасан приемат Синбад за апостол!
Стана както обикновено.
Отиваш ли си, Мистрас?
Да. Тръгвам със Синбад.
Напуснах ордена, защото загубих.
Но съм готов за присъдата си.
Мистрас.
Като крал, но и като баща,
исках най-доброто за теб.
Винаги съм вярвал, че го правя.
Но е възможно и да съм ти завиждал.
Когато бях на твоите години,
също исках да опозная света.
Но нямаше с кого да го споделя.
Върви.
Ти ще бъдеш наш представител из държавите.
Обиколи света и заради мен.
Станах силен, благодарение на теб.
Беше непробиваем, като стена,
и съм ти благодарен, че ме възпита по този начин.
Затова…
Благодаря ти за всичко, татко.
Пак постъпи необмислено. - Ама се справих.
Божичко! Започва да ни писва!
Съжалявам, че закъснях! - Сбогувахте ли се?
Да. Най-накрая ще изляза навън.
Направо не е истина.
Е, радвам се за успеха ти, но не забравяй за работата.
Работа? - Имаме търговски договор,
така че ти си отговорен за връзките ни със Сасан.
Сериозно ли?! А ще се справя ли?
Ако ви донеса проблеми,
баща ми и рицарите ще ме съсипят!
Братко, почакай!
Защо не ми каза нищо? - Спартос?
Чух от татко.
Станал си рицар и си получил първата си задача.
А нищо не ми каза…
Защото ти преча, затова ли?
Не си разбрал добре, Спартос.
Просто бях много зает.
Затова никога досега не мислех за теб.
Мистрас.
"Ако в бъдеще попаднеш в някакви неприятности,
ще е по-добре да сме разделени". Това ли си мислеше?
Братко…
Каквото и да мислеха за теб,
винаги си искал да излезеш навън.
Беше много сериозен и винаги се стараеше.
Това го знам.
И затова винаги съм те уважавал.
Може да не се видим повече,
може да остана сам…
Не се страхувай, Спартос. Пак ще се видим.
Когато пораснеш и станеш рицар, ще пътешестваме заедно.
Със сигурност ще ти дадат същата мисия.
Затова не плачи. Със сълзи не можеш да станеш силен мъж.
Обещаваме си го като рицари!
До скоро!
Братко, ще се постарая.
За да мога да защитавам този свят, като теб.
Сигурен ли сте, кралю?
Мистрас се провали в дуела, но вие го направихте свой пратеник.
Не съм против. Не…
По-скоро съдбата му е такава. - Съдба?
Синбад.
Когато той влезе в земите ни,
настъпиха промени, каквито не е имало от сто години.
Ако Бог е предопределил това…
Да промениш света?
Затова потърсих вас, Дариус Леоксес.
Нуждая се от силата ви.
Удивително.
Напомняш ми за някои от митовете в Сасан.
Мит? - Да.
Вече знаеш, че си имаме своя религия.
Митът, който споменах, е началото на всичко.
Целият свят бил осквернен.
Един ден в Сасан се появил
странник, който със силата на Бога очистил света от злото.
Той бил всемогъщ крал.
Най-силният владетел.
Обиколил света и му дарил мира,
спирайки войната и създавайки утопия.
Първият крал, равен по сила на Бога.
Свят, за какъвто и ти, изглежда, мечтаеш.
Как се казва този Бог?
Името му е загубено.
Възможно е много скоро той да промени света.
Минал е през Лабиринт и е получил могъщество.
Сключвайки договор с него,
е като отново да посрещна Бог в земите си.
Моля те, боже на Сасан,
покажи им по кой път да вървят.
Това е… морето?
Синбад, всъщност бях малко уплашен.
Това, което искам да видя. Ами ако се окаже
не това, което съм си представял?
Мислех си за това.
Но… сега страхът изчезна!
Сега вече искам да знам повече!
Къде трябва да отидем? Готов съм да ви следвам навсякъде!
Ами… пак отиваме в малка страна, като Сасан.
Значи няма да ходим в Рем или Партевия?
Няма. Тази страна е толкова затворена, колкото и Сасан.
Едва наскоро е разрешен достъпът.
Това са земите на благородните деви-воини.
Небесният град Артемира.
Затова, Мистрас, ще извиняваш.
Имаме още много работа.
Какво има? - Мистрас?
Деви… Деви… Деви…
Е, как е навън? Яко, нали?
Да!
Превод: GFotaku
Следва: "Артемира - Небесният град"